Detektortyper

toc =Detektortyper=


 * Detektortyper og funksjonsmåter**

For branndeteksjon benyttes mange teknikker og teknologier. Her er en liten innføring i virkemåten til de mest brukte deteksjonsmetoder i dag.

=**//__Varme og varmedetektorer__//**= Ved brann frigjøres varmeenergi ved strømning (konveksjon), varmeledning og stråling. Den største utbredelse skjer ved konveksjon. Varmeenergien brer seg alltid fra høyere mot lavere temperaturer. Varm luft vil vanligvis strømme oppover, men bare så lenge den ikke støter mot luftmasser med samme eller høyere temperatur. Ved hjelp av varmedetektorer kan vi registrere en temperaturstigning som følge av en brann. Varmedetektorene blir delt inn i 3 følsomhetsklasser, Klasse 1, 2 og 3, samt en egen klassifisering for høytemperatur detektorer som betegnes Område 1 og 2 (betegnelsene er under revisjon). Varmedetektoren har sin berettigelse der et branntilløp i løpet av kort tid vil føre til en rask frigjøring av varmeenergi uten særlig røykdannelse og der omgivelsene umuliggjør bruk av f. eks. røykdetektor. Typisk tilfelle er sikring av objekter der en kan forvente flammebrannstart og i spesielle tilfelle så som gass-, lettmetall og støvbranner. I omgivelser med mye vanndamp, gass eller støv vil røykdetektor kunne være uegnet, og i slike tilfelle kan varmedetektoren være ett alternativ. Sammenlignet med røyk- og flammedetektorer er varmedetektoren normalt treg, selv de i den høyeste følsomhetsklasse (klasse 1). Med dagens analoge systemer er normalt behovet for å måtte benytte varmedetektorer lite.

=**//__Ionedetektoren__//**= Ionedetektoren bygger sitt funksjonsprinsipp på at ionisert luft er elektrisk ledende, og at ledeevnen lar seg påvirke av f. eks. røykpartikler. Ved hjelp av en radioaktiv kilde, vanligvis Americium 241, blir luften mellom to elektroder ionisert, og det flyter en strøm gjennom kretsen ved at ladede ioner beveger seg fra den ene elektroden til den andre. Kommer det partikler mellom elektrodene, f. eks. fra røyk, vil disse lagre seg på ionene som derved får en øket masse og vil bevege seg langsommere. Derved avtar strømmen i kretsen, og denne strømreduksjonen bevirker at detektoren på et definert nivå gir alarm. Ionedetektoren er ut fra sitt funksjonsprinsipp spesielt egnet til å reagere på små røykpartikler, slike som oppstår når stoffer som f. eks. tre og papir forbrenner, men derimot ikke på de branngasser som oppstår i den første ulmefasen ved kabelbranner eller i PVC. Ved ulmebranner generelt, som er den vanligst forekommende brannstart i bomiljø, der det fortrinnsvis oppstår store røykpartikler kan den reagere meget sent, i verste fall så sent at tid til redning blir kritisk liten. Årsaken er at de store partiklene ikke lagrer seg på ionene, samtidig som at antall røykpartikler er relativt lite.

Røykdetektor
Røykdetektor